- Andres, da jos bagajele și mergi în parcare. - Imediat, domnișoară !
O NEPOATĂ DULCE
Bine doamnă, îl chem imediat.
Dle director, dl Caretti vrea să vorbească cu dvs. Eu i-am spus că...
Alo ? Da, eu sunt. Din păcate nu pot să vă confirm decât ce v-a spus secretarul.
Nu avem apartamente disponibile până la 15 lună viitoare.
Pentru dvs, voi face imposibilul, doamna Ferretti.
Ce crăpătură !
Din cauza congresului, nu am nici măcar o cameră fără baie.
Vă anunț imediat ce se eliberează vreun apartament.
- Ce doriți, doamnă ? - Aș dori o suită cu televizor.
- După cum știți, hotelul e complet ocupat. - Pot să dau un telefon ?
Desigur. Cabinele sunt ocupate, dar puteți folosi acest aparat.
- Dă-mi telefonul. - Imediat, domnule director.
- Vă rog. - Mulțumesc !
Alo ! Tu ești, "iubi" ?
Sunt eu, "iubi" ! Mi-au spus că nu sunt camere libere.
Vrei să vorbești cu ei ? Un moment, ți-l dau.
Alo ! Cine ? Dvs, Excelentă... ! Ce onoare !
Cu ce vă pot ajuta ? Da. Îmi dau seama.
Din păcate, zilele astea suntem foarte aglomerați.
Voi face imposibilul s-o găzduiesc pe nepoata dvs.
Desigur. Vă mulțumesc, excelentă. Stați liniștit pentru nepoata dvs.
Voi face tot ce e posibil. Respectele mele, excelentă.
- Vă rog să mă urmați, domnișoară. - Mulțumesc !
Pe aici.
Mă scuzați dră, e o soluție de urgență, din păcate e puțină dezordine...
Apartamentul acesta îl folosesc ca birou. Îl eliberez imediat.
Adu aici bagajul domnișoarei.
În câteva minute îmi eliberez cărțile, domnișoară.
De ce continuați să mă apelați în franceză ?
Eu am nume italian, și nu e urât. Mă cheamă Inocenza.
Poți să pleci.
Nu mi-aș permite să folosesc expresii confidențiale cu nepoata Excelenței Sale.
- Dacă îmi permiteți, domnișoară... ! - Nu mai fi așa de rezervat.
"Iubi" mi-a spus că pot să am încredere în tine.
- Iubi ? - Da.
Îi place să-i spun așa. În special când regulează !
- Pardon ?! - Doar nu te-ai născut ieri !
Poate ești unu care are ceva cu femeile ?
Cu riscul de a părea antipatic, pot să spun că anumite expresii îmi... repugnă.
Lumea merge înainte, iar eu poate că am rămas puțin în urmă.
Modernizează-te... În fond, e prea devreme să te pui la naftalină.
Dacă "Iubi" ar fi avut fizicul pe care-l ai tu...
Să nu exagerăm. Mă simt măgulit, domnișoară.
- Ar trebui să-l vezi pe "iubi". - Până acum nu am avut ocazia.
Ca număr de striptease, lăsa de dorit, în special sub burta.
- Îmi dai rochia ? - Poftim !
- Vreau să-mi dai rochia din valiza. - Care ?
- Cea maro. - Da, asta.
- Trebuie s-o deschid. - Natural.
Cea mai mare distracție a lui e să-mi lase semne cu dinții peste tot.
Măcar dacă ar fi fost ai lui ! Da' de unde ? Are proteza.
- Ai găsit rochia ? - Da. O caut. Scuze.
Nu mă interesează treburile tale, dar, ai mai avut o femeie ?
- Nevasta mea. - Pot să văd și eu ?
Nimic de spus, o frumusețe !
Pentru moment, mi-a trecut prin minte că ești poponar.
- Unul din aceia care... - Știu ce înseamnă acest cuvânt.
Felicitări. E o femeie cu adevărat frumoasă.
Era !
Îmi pare rău. Am o inimă mare. Scuză-mă.
Te rog, nu puteai să știi. Și tu ești foarte frumoasă.
- Crezi ? - Din păcate, trebuie să plec.
Aș rămâne cu plăcere, dar la cinci trebuie să fiu la stația de autobuz.
Aștept o vizită. Vine nepoata mea.
- O nepoată ca mine ? - Nu. O nepoată adevărată.
- E nepoata nevestei mele. - O să fie că ea.
Nu. E imposibil. Imposibil.
Îmi dați voie ?
A fost o plăcere să fiu de folos. Urâtul acela te deranja ?
Nu sunt obișnuită cu anumite situații.
E pentru prima dată când călătorești singură ?
- Locuiești la Milano ? - Studiam la Basilea, n-am mai fost aici.
Am petrecut câteva zile la Torino la o colegă de școală.
Din păcate, sunt orfană, la Milano locuiește un unchi de-al meu.
E soțul surorii mamei mele. Și ea a murit, sărmana.
Unchiul meu locuiește singur, o iubea mult pe soția lui.
- E unica rudă care mi-a rămas. - Îmi imaginez că te așteaptă când cobori.
Mă așteaptă, dar cred că-i va fi greu să mă recunoască.
Aveam numai zece ani când m-a văzut ultima dată.
- Aș putea să te mai văd ? - Totul e posibil în viață.
Unchiul locuiește pe Via Valombrosia 5, într-o vilișoară în afara orașului.
- Eu mă numesc Franco Salvi ! - Iar eu, Daniela.
Mi-ar face plăcere să te revăd.
Păcat că am ajuns.
Aș fi vrut ca această călătorie să dureze la infinit.
- Îți promit că o să vin să te văd. - Îți amintești adresa ?
- Valomborosa... - Numărul 5.
Mi-o notez imediat.
- Pe curând, Daniela. - La revedere, Franco !
- Sunt aici, unchiule. - Nu, nu poate fi...
Laura...
- Laura. - Nu mă cheamă Laura.
Numele meu e Daniela. Ai uitat, unchiule ?
Nu, e incredibil. Extraordinar. Arăți exact ca mătușa ta.
Nu e nimic ciudat că semăn cu sora mamei mele.
- Nu vrei să mă săruți ? - Desigur.
Să mergem. Cred că bagajele mele vor ajunge mâine.
Abia aștept să fac cunoștință cu acest oraș.
Mașina e aici. Urcă.
- Ai călătorit bine ? - Am călătorit în picioare, nu era loc.
Nu te-ai plictisit. Ți-ai făcut cunoscuți. Cine era ofițerașul ?
De unde să știu ? Unul dintre aceia pe care îi întâlnești într-o călătorie.
- Te-a deranjat ? - Dacă a pus mâna pe mine ?
- Exact. - Pot să mă apăr și singură.
- În colegiu am luat lecții de judo. - Sore moderne !
- Câteodată e necesar. - Gimnastică face bine fetelor.
Minte sănătoasă în corp sănătos. Am spus bine ?
Foarte bine. Pentru asta sunt antrenată.
Pentru o fată singură, viața e plină de pericole. De tine voi avea grijă eu.
Am ajuns.
Aici cu mine te vei simți bine. Coboară.
Asta e casa mea. Îți place ?
- E foarte drăguță. - Intră.
Doar nu ai băut singur sticlele astea de șampanie.
Lasă-le. Nu le-am băut eu.
E Atenni ! Pilotul care locuiește în mansardă.
- Trăiește numai pentru femei. - E un Casanova ? Interesant.
E un tip pe care trebuie să-l eviți. Stai departe de el.
Nu e o prietenie potrivită pentru tine. Vino !
- Daniela, de ce ai oprit discul ? - E o muzică de anticariat.
Nu văd ce e de râs. E o temă frumoasă.
- E muzica pentru un album de amintiri. - Amintirile sunt importante.
Te îmbătrânește. Atașarea de trecut te proiectează în viitor fără să trăiești prezentul.
- A spus-o Kerouac. - Cine e acest Kerouac ?
- Un scriitor american. - Și asta te-au învățat la colegiu ?
Și în colegiu trebuie să te trezești, dacă tu continui să dormi...
- Ca un Mătușo, e treaba ta. - Deci eu sunt un Mătușo ?
- Iartă-mă, unchiule. Pleci ? - Da.
Trebuie să vină un grup de persoane importante de la Roma.
Așteaptă.
Directorul trebuie să facă o figură frumoasă în fața acelor maci.
De ce nu îți pui o cravată mai fantezistă ?
M-ar concedia imediat. Nu mă aștepta în seara asta, mă întorc târziu.
Mâine voi fi liber și stăm împreuna toată ziua.
- Îți mulțumesc. Servici ușor ! - Domnule...
Scuzați-mă.
Ea e Marietta, menajera. Face totul în casă.
Marietta, ea e nepoata mea, Daniela.
- Nu vă faceți griji. - Eu plec.
- Un moment, vă rog. - Nu vă grăbiți.
O mică formalitate.
Piccadilly.
- Cât vă datorez ? - 3.000 de franci.
Să facem 2.000 și să auzim de bine.
Păstrează restul.
Salută familia din partea mea ! Unii oameni îi înțelegi din zbor.
Să vedem dacă e gata cafeaua... Ce frige...
Să curățăm pantofii... Unde e peria ? E aici.
Mai de mult scuipai când îți făceai pantofii.
Acum produsele devin așa de lucioase încât te oglindești în ele.
Te vezi, îți face scârba, scuipi și continui.
Sfânta Fecioară...
Cine e ?
Unde am pus-o ?
Dumnezeule...
Arata exact ca ea. Mi se pare că visez.
La dracu' ! Tocmai acum trebuia să sune cafetiera.
Sfânta Fecioară, ești mătușa ta din cap până-n picioare.
Off ! Acum începi și tu !
Poți să-mi spui ce fac toate hainele astea în dulap ?
- Cine se îmbracă cu ele ? - Nu le îmbracă nimeni.
Domnul nu vrea să le atingă cineva. Ne prefacem că soția lui încă trăiește.
- O iubea mult sărmanul ! - Poate greșesc, dar unchiul e puțin dus.
- Nu crezi ? - Toți bărbații sunt puțin duși.
Riccardo e puțin mai mult, dar își trăiește viața.
- Cine e acest Ricardo ? - Domnul Atenni.
Pilotul care locuiește în mansardă din față.
Cel cu sticlele de șampanie ?
Le-ai văzut și tu ? Ăla știe să trăiască.
- Știe cum să ia femeile. - Tu de unde știi ?
Nu știu dacă pot să-mi permit...
noi fetele venețiene suntem puțin cam iuți de limbă.
Nu mă impresionezi. Vreau să știu totul.
Stai lângă mine și povestește-mi.
Poate nu mai e așa de tânăr, dar are un farmec...
Zboară în toată lumea. Și nu are rezistenta numai la zbor.
- Aproape în fiecare seară face una... - În sensul de... ?
Le aduce pe ascuns. Nimeni nu le-a văzut vreodată.
Asta arată cât e de delicat.
Apoi trec la pat... Ce spun... !?
Nu-ți face scrupule. Nu m-am născut ieri.
Spune-mi adevărul. Cu tine a încercat vreodată ?
Alaltăieri întindeam rufele și nu știu cum, îl găsesc în spatele meu.
L-am întrebat: "Cum de ai venit pe terasă" ?
El răspunde: "Nu arde tot"... Nu știu ce i-am ars.
Mi-a pus o mâna aici între picioare, iar eu i-am spus:
Ce faceți, domnule Ricardo ? Iar el cu o fața lungă, răspunde:
Măsuri de siguranță. Te percheziționez. Poți fi o diversionistă...
Apoi a început să facă cercuri cu degetele...
Alo. Cine e ?
La dracu !
Cine o fi ?
Marietta, ușa !
- Domnule ! - Tu erai ! Ce vrei ?
Îmi cer scuze, dar ieri seară am avut un mic incident culinar.
- Culinar ? - Da. Mi-a explodat cafetiera.
- M-ai sculat să-mi spui asta ? - E 10. E timpul să te trezești.
Mă trezesc când am chef. Acum vrei să-ți repar cafetiera ?
Nu cer prea mult. Împrumută-mi puțin praf.
Tu ai nevoie de praf de pușcă. Asta îți trebuie.
- Noi îi spunem: praf de cafea. - Bine. Mă duc să-ți aduc.
- Pot s-o fac eu ? - Nici eu nu știu unde am cafeaua.
Așteaptă aici.
Găsim imediat praful...
Unde l-a pus Marietta ?
Aici nu ! Să vedem aici.
Bravo ! Domnul nostru a găsit cafeaua.
- Ia-o și la revedere ! - Mulțumesc.
- Uitam zahărul. S-a terminat și ăla. - Începi să exagerezi.
Nu te supăra. Dimineața face rău sănătății.
Unde ar ajunge lumea asta dacă noi vecinii nu ne ajutăm ?
- Bine, bine. Unde o fi zahărul ? - Vrei să te ajut eu ?
- Nu. - Patru ochi văd mai bine decât doi.
- O fi aici ? - Nu e.
Uite-l !
- Nu, asta e sare. - La naiba.
Nu, așteaptă. Ce faci ? Deranjezi totul...
Am găsit zahărul. Bineînțeles că ți-l aduc înapoi.
Spune adevărul ! Te grăbești să scapi de mine.
- Ți-ai dat seama ? - Ești cu cineva, nu-i așa ?
- Ieși din casa asta ! - Nu-mi vărsa cafeaua.
Am să-ți aduc totul înapoi. Sunt un tip meticulos.
Calmează-te ! La o anumită vârsta tensiunea nu e bună !
Du-te...d...
Pare Gioconda !
Ce faceți aici, domnule Ricardo ? Vă uitați după prepelițe ?
Care prepelițe ? Stăteam aici pentru că am nevoie...
- Ce te interesează pe tine ? - Nimic. Nu-mi bag nasul unde nu trebuie.
Nu mă amestec. Mâine spăl rufele.
Dacă aveți ceva de spălat, nu vă sfiiți.
- Mă mai gândesc. - La revedere. Pe mâine.
În casa asta nu te poți nici măcar bărbieri...
- Bune seara. Surpriză ! - Din nou tu ?
- Ți-am adus înapoi cafeaua și zahărul. - Puteai să le păstrezi. Nu era nevoie.
- Întotdeauna dau înapoi ce iau. - Mulțumesc.
- Mulțumesc. Poți să pleci. - Numai un moment.
- Numai un moment. Ți-e rău ? - N-am nimic. Ce vrei ?
- O rugăminte ! - Sunt ateu.
Asta-i bună ! De unde ai scos-o ?
Voiam să-ți cer să mă lași să mă uit la tv.
Se transmite o emisiune despre companiile aeriene internaționale
m-au filmat și vreau să mă văd. Numai două minute.
- Bine. - Mulțumesc.
Nu trebuie să umbli cu spumă pe fată.
Spuma de râs scade activitatea sexuală.
- Folosește aparatul electric. - Așa o să fac.
- Poftim. Ești mulțumit ? - Mulțumesc.
- Cu plăcere. - Intră cineva ?
- O fi nepoata mea. - Ai o nepoată ?
Da.
- Bună, unchiule. - Bună, Daniela.
Nepoata ta... cum să spun... E foarte frumoasă.
- Pentru moment, mi s-a părut... - Ți-l prezint pe domnul Atenni.
E vecinul nostru de vis-a-vis.
- Deci tu erai pericolul public ! - În ce sens ? Nu înțeleg.
Nimic. Am spus doar așa. Ia loc, te rog.
Nu, nu. Tocmai pleca. Nu-i așa, domnule Atenni ?
Dacă se grăbește. La revedere !
De ce umbli prin casa cu spumă pe fată ?
- Te conduc. - Înțeleg.
Ai treabă. O să mă uit la tv la barul de vis-a-vis.
Vizita ta a fost o plăcere. La revedere.
- Știi că e incredibil ? - Ce anume ?
Nepoata ta. Seamănă cu...
Vrei să spui că seamănă cu mătușa ei ?
Văzând-o, m-am întors înapoi cu mulți ani.
Bună seara !
- Voiai ceva, unchiule ? - Da.
Voiam puțină decență. Asta voiam. Acum se face duș cu ușa deschisă în casa asta.
Încetează ! În ziua de azi, pudoarea e un semn de psihopatie.
Cu alte cuvinte, eu sunt nebun ?
Eu cred că puțină încredere între rude nu strică.
Noapte bună.
Nerușinatul !
Pericolul public e în acțiune.
Ajutor !
Ce dracu se întâmpla ? Unchiule Corrado !
- Marietta ! - Ajutor !
- Ce s-a întâmplat ? - În camera asta e un șoarece.
- Un șoarece ? - Unde ?
Acolo. L-am văzut sub patul meu. Prindeți-l !
- Mi-e frică. Nu dorm aici. - O să-l prindem. Nu-ți face griji.
- Mă ocup eu. - Mergi în camera mea și închide ușa.
Îl prind eu. Sunt nebună după șoareci. Îl găsesc imediat.
Șoricelule ! Iubirea lu' mama ! Vino aici. Te iubesc.
- Îl vedeți, domnule ? - Nu.
Dacă te apleci, îl vezi. Îți spun eu !
- Vino afară, șoricelule. - Ce prost. Nu mă gândisem.
Șoricelule ! Hai vino !
- Poți să vezi ? - Ce să văd ?
- Șoricelul. - Cine știe unde mă uitam !
Îl vezi ?
Cum să-l văd ? Ești tu la mijloc !
Acoperi totul.
Vino, șoricelule ! Unde te-ai ascuns ?
Uite-l aici !
Poți să te întorci în camera ta, Daniela. Fiara a fost capturată.
Ce fac cu el ?
Dă-i drumul în grădină, apoi du-te la culcare.
Sărăcuțule ! Îți dau drumul imediat.
I-am dat drumul. Noapte bună.
Daniela...
De ce ești așa de trist, unchiule Corrado ?
Veneam aici la fiecare aniversare a noastră.
- Nu reușești s-o uiți ? - Nu.
Mă tem s-o spun.
- Un brandy, Carlo. - Imediat.
- Dă-mi un brandy ! - Poftiți, domnișoară !
Ciocnim ?
- E un loc acolo. - Da.
Permiteți ? Scuzați !
- Ia loc ! - Mulțumesc !
Se poate ?
- E drăguț aici, nu crezi ? - Da. Nu e rău.
Du-te la locul tău !
E un loc bun pentru voi, tinerii.
- Dansezi ? - Pot să dansez ?
Nu-mi place deloc că dansezi cu un necunoscut, Daniela. E târziu.
- Nu putem să stăm prea mult. - Te rog, unchiule ! Numai 5 min.
Bine.
- Scuzați. - Stăteam așa comod...
Nu ați văzut cumva fata care dansa mai înainte cu băiatul cu cămașa în carouri ?
- Mi se pare că au coborât în subsol. - Acolo ?
- Da. Pe ușă aceia. - Mulțumesc !
... ajungi la Katmandu și descoperi că bogăția nu e altceva
decât să faci dragoste și iar dragoste pe munți.
- Minciuni ! Relieful e jos. - Jos ești tu în societatea de consum.
- Unde te găsești ? - Rămân să te schimb.
- Trezește-te, nu mai ești în colegiu. - Termină cu aerele astea.
- Ce e rău într-un colegiu ? - E fabrica conformismului burghez.
Pervenismul, mucegaiul...
În opinia ta, am mucegai ?
Bineînțeles ! Stând într-un colegiu de lesbiene ai luat și tu.
Eu știu mai bine decât îți imaginezi, dragul meu.
Te-am auzit mai devreme: "pot să dansez unchiule, îmi dai voie" ?
"Nu-mi place că dansezi cu necunoscuții". Bună emancipare !
- Una se spune, alta se face. - Atunci arată-mi ce știi să faci !
- O fac când îmi convine mie. - Vezi că ești plină de complexe !?
Eu nu fac dragoste la comandă, am nevoie să găsesc momentul potrivit.
- Orice moment e bun. - De exemplu acum ?
Desigur. Dansând te-am simțit, iar tu mă simțeai pe mine.
E momentul potrivit. Dă-mi un sărut !
Te mulțumești cu un sărut ? Nu mă costă mult.
Mai vreau, Daniela.
- Cred că ajunge. - Doar nu mă lași chiar acum !
Am spus, ajunge. Condu-mă sus !
Dacă vrei, mergem la tine, am motoreta afară.
Nu conduci pe nimeni. De o oră te căutam. Să mergem. Mișcă !
Ciao ! Ne mai vedem.
Vreau să îți explic clar punctul meu de vedere.
- În legătură cu ce ? - Dragostea ta pentru anarhiști.
- Care anarhici ? - Nu-i vei mai vedea. Îți interzic.
- Nu mai sunt o copilă. - Copila sau nu, ești nepoata mea.
Asta nu îți dă voie să faci pe despotul cu mine...
și să-mi interzici să trăiesc ca tinerii de vârsta mea.
Doar nu ai pretenția să mă închizi și pe mine într-un dulap la naftalină...
precum hainele mătușii mele.
După cum am văzut, pentru tine, libertatea înseamnă să faci dragoste.
Și aceea. Pot să dispun de corp conform instinctelor naturale.
- Vorbești ca mătușa ta. - Poate ea s-a limitat s-o spună.
Uite ce fac faimoasele tale instincte naturale.
Ce rasă de libertini !
Era un film pasional, de dragoste, domnule Ricardo !
La un moment dat, l-a privit fix în ochi și a spus:
Chipul tău îmi amintește ceva.
Îmi amintește de o femeie care am visat-o.
Vreau să-mi văd acest vis frumos.
O femeie îmbrăcată cu o rochie lungă...
precum măicuțele la slujbă. Înțelegeți, domnule Ricardo ?
Vreau de la ea drăgostea spirituală.
- Ce faceți, dle Ricardo ? - Acum schimbăm filmul.
Ai văzut, Emanuelle ? E o poveste de violente erotice.
Vino să facem o scenă, Marietta, când el o posedă în avion...
El o prinde, o ia cu forța, o dezbrăcă complet, o violează...
și îi sărută fiecare centimetru pătrat al corpului.
O prinde în brațe, o pune pe chiuvetă, o mușcă de sâni...
îi suge încheieturile... în dragoste se vorbește...
coboară în jos pe pulpele ei...
... continuă să împingă în timp ce avionul urcă...
- ... am să te port în nori... - Poate vine un fulger...
- Cum așa, deodată ? - Ce frumos e să zbori... !
Acum să aterizăm. Pilotul scoate afară trenul de aterizare.
- La ce folosește căruciorul ? - Ai să vezi imediat.
- Urlă, urlă... - Nu pot mai mult, domnule Ricardo.
Urlă până la oprirea completă a motoarelor.
Să nu povestești asta nepoatei proprietarului.
- Când întinzi din nou rufele ? - Imediat.
Imediat e puțin cam devreme. O facem data viitoare.
Dacă vreți, fac ore suplimentare. N-o să spun sindicatului.
- Acum nu ! Am terminat săpunul. - Iar eu ce fac ?
Îți spun eu ce să faci ! Te mulțumești cu un spălat manual !
Ce păcat ! Se spala așa de bine cu el.
Bună dimineața ! Ce face o fată singură în grădină ?
Mă plictisesc. Unchiul nu vrea să ies singură. Unde să mă duc pe jos ?
Boeing 757. Îți place ?
Nașterea avionului datează din 17 12 1903,
când un vehicul fragil a ieșit să ia aer.
Să mergem împreuna să vizităm muzeul științei și tehnicii dacă îți plac avioanele.
De acord.
Dacă unchiul telefonează, îi spun că nu am auzit telefonul pentru că dormeam.
Atunci, să mergem.
De milenii, zborul a fost o aspirație de neajuns.
Aspirație simbolizată de zborul lui Icar, acel fraier
care s-a aruncat în gol și a sfârșit ca un prost sub pământ.
Azi aceste grosolanii ne fac să râdem, dar
la vremea lor semnificau o inovație îndrăzneață.
Chiar și azi, cu aceste păsări mari... ne asumăm o mulțime de pericole.
De exemplu, eu a trebuit să verific un Concorde.
Ce e progresul omului dacă nu continuăm căutarea elementelor naturii... ?
Unde ar ajunge lumea fără noi, cei care ne riscăm viața în fiecare zi ?
E fascinat să zbori: Tokio, Limă, Honolulu...
Pentru mine, zborul e ca respirația.
Dacă ai ști cât te invidiez. Pentru mine e o plăcere încă de neatins.
- Pot să îți spun pe nume ? - Desigur.
Și mătușii tale i-ar fi plăcut mult să zboare.
- Și tu o cunoșteai ? - Da. O cunoșteam.
Avea un chip așa de dulce, era foarte frumoasă.
Crezi că unchiul încă o iubește ca și când ar trăi ?
- Desigur. Tu îi semeni mult. - Nu. Eu sunt diferită de ea.
- Mătușa mea era cu totul altfel. - Tu nu poți judeca.
Lasă-ne pe noi ceilalți s-o facem.
Puțin mai înainte ai spus-o chiar tu că era foarte frumoasă.
Și tu ești, draga mea. La fel ca ea. Daniela, eu... !
Te rog să îți controlezi mâinile ! Condu-mă acasă.
Nu înțeleg ce ți-a trecut prin minte !
Du-te la cumpărături ! Să sperăm că găsești coada.
Du-te !
- Bună, Daniela ! - Ce vrei ?
- Poți măcar să mă primești înăuntru. - Intră !
Întrebarea nu s-a schimbat. Ce vrei ?
Să îți cer scuze pentru ce s-a întâmplat ieri la muzeu.
Sau mai bine ce tu ai fi "vrut" să se întâmple.
- Nu e același lucru ? - Mi se pare că e foarte diferit.
Aș vrea să mă cunoști cum sunt în realitate.
Toți vecinii știu cum ești în realitate.
În special în orgiile nocturne pe bază de șampanie.
- Orgii pentru a uita. - Pe cine ?
- Pe tine. - De ce vrei să mă uiți ?
Pentru că te iubesc.
Mă iubești sau doar vrei să te culci cu mine ?
- Ce te face să crezi asta ? - Zgomotele care le aud noaptea.
Slăbiciuni umane. Omul e amestecat cu noroi.
- Eu am nevoie de... - Nevoie de ce ?
De afecțiune. De iubire. De căldură.
- Căldura de sub plapumă ? - Nu numai !
- Chiar și de aia. - Ai răbdare.
Dacă unul iubește o femeie se culca cu ea...
- Altfel ar fi un poponar, nu crezi ? - Mă dorești cu adevărat ?
Te doresc cu adevărat !
- Nu exista o altă femeie ? - Ce vrei să spui ?
Nu erai îndrăgostit de mătușa mea ?
- Ieri m-am trădat ? - Hai, Ricardo... !
Da. Eram îndrăgostit ca un nebun. Poate și ea ținea la mine.
Într-o zi, unchiul tău ne-a surprins în spălătorie și a crezut că suntem amanți.
- Și nu era adevărat ? - Nu.
Acum ai un cont deschis și vrei să obții de la mine ce nu ai obținut de la mătușa mea.
Nu. Și a spera ar fi prea mult.
Tu vei fi pentru mine doar un vis care-l voi urma cu avionul meu.
Poate în van !
Nu, Ricardo ! Nu pot să suport să văd că un bărbat să suferă din cauza mea.
Îmi face rău.
- Atunci să ne facem un bine... - Ce ai înțeles ?
- Cine e ? - Taci !...
și nu te mișca...
Cerule ! Uite cine e !
- Cine e ? - A venit navigatorul solitar.
- Cine ? - Nu are importanță. Pleacă !
Ai spus că nu vrei să mă faci să sufăr. Eu stau aici.
- E cineva acasă ? - Aici, Amirale !
Bună ziua ! După cum vezi, m-am ținut de cuvânt.
Nu a fost ușor să găsesc casa. Nu am fost prea des pe aici.
Ți-ai pierdut busolă ?
- A trebuit să traversez tot orașul. - Cum de ți-ai amintit de mine ?
După întâlnirea noastră din autobuz, după ce mi-ai povestit despre tine...
despre familie, despre familie... Ai fost amabilă cu mine.
Trebuie să-ți mulțumesc pentru intervenție.
Așa sunt eu ! Comunicativa, ușor de descheiat.
Pentru asta am venit. Am făcut rău ?
Deloc ! Mă bucur să mai schimb două vorbe.
- Ce spuneai ? - Ai ales momentul potrivit.
- E o zi minunată. - În curând începe ploaia.
- Nu... - Ți-am adus un buchet de flori.
Ai ghicit gusturile mele. E nemaipomenit.
- Pune-l acolo. - Acolo ? Unde ?
- Unde vrei ? - Ți-am spus să termini !
- Pune-l pe acolo ! - Să văd !
Așa. În ghiveciul ăla. Bravo !
Nu pot să urc un moment la tine ?
- Înțelegi că o fată serioasă... - Înțeleg perfect...
Ar fi necuviincios. Scuză-mă că mi-am permis să insist.
- Numai că... - Ce anume ?
Din păcate, trebuie să plec din Milano. Poimâine nava mea pleacă.
- Trebuie să fac înconjurul lumii. - Un traseu interesant...
- Ce ruta faci ? - Nu știu. Depinde de comandant.
E pentru avansare.
- Exaltant, minunat, nemaipomenit... - Îți face plăcere ?
- Da... - Poate spunându-ți de aici pare ridicol.
Voiam să-ți spun asta din prima zi când te-am văzut.
Nu am făcut altceva decât să mă gândesc la tine.
- Serios ? - Îți jur !
Poate mă crezi nebun, dar asta e adevărul. Sunt aici să-ți spun... că țin la tine !
- Sper că nu te-am jignit. - Nu, deloc. Continuă.
- Continuă... - Mi-a spus, continua !
- Daniela ! Pot să... ? - Ce vrei să faci ?
- Vrei să vin sus ? - Da.
Vin imediat.
- Poți să urci ? - Da.
Mai sus...
- Haide... - Ajung, Daniela !
- Am ajuns, Daniela ! - Și eu...
- Te iubesc ! - Sărută-mă, iubitule !
- Drăcia naibii... - Te-ai lovit rău, iubitule ?
N-am nimic. Poimâine la patru te aștept la stația de autobuz.
Vreau să te văd înainte să plec.
- A fost foarte frumos. - Frumos. Nu voi uita niciodată.
- Te aștept. Ciao ! - În sfârșit !
- Încetează ! Ai înțeles ? - Când era mai frumos !?
Pleacă imediat. Nu mai e momentul.
Cum nu mai e momentul ? Tocmai asta e momentul.
- Pleacă. Îți telefonez eu. - Nu facem nimic cu telefonul.
Ce vrei să facem la telefon ?
- Pune mai multă iarba. - Dă-mi chibriturile.
Ia !
Dă-mi un foc !
Dă-mi și mie !
- Salut, băieți ! - Uite cine e !
Nu te-am mai văzut de-un secol. Ești singură ?
Unde e stăpânul tău ?
- Eu nu am stăpâni ! Clar ? - Hai, nu te supăra.
- Glumeam ! - De ce nu cântați în seara asta ?
Azi în India e "sărbătoarea Lunii". O sărbătorim și noi.
- În ce fel ? - Stând în cerc, spunând "Aum"
și fumând iarba.
Stai jos, Daniela, și nu mai pune întrebări.
Destul de tâmpit pentru un rât ! Dacă asta-i tot... !
- Hei, proasto ! E numai începutul. - De ce ?
- Apoi ce se întâmpla ? - Taci și concentrează-te asupra gândurilor.
- Bună seara, domnule ! La plimbare ? - Tu erai ! Ce faci aici ?
Din moment ce locuiesc aici, mă întorc la mine acasă.
Singur ?
Pentru moment ! Mai târziu... Ce te interesează ?
Nimic ! Mă gândeam. Noapte bună.
Poftim.
Stefano, ești sigur că nu se mișca tavanul ?
E o chestiune controversată. Poate noi ne mișcăm.
Trage tare și aspiră profund.
- Dă-mi și mie un fum. - Un moment, abia încep să simt ceva.
Libertate și să poți dispune de propriul corp conform instinctelor naturale.
- De ce nu spune nimeni "Aum" ? - Abandonează-te !
Eliberează-ți corpul și impulsurile subconștiente.
Lasă-mă pe mine, altfel îmi rupi nasturii.
Soare...
Porcilor ! Degeneraților !
Și tu, infractorule !
Ridică-te, Daniela ! Treci acasă.
Cine ești ? Vreau să fac dragoste.
Mai vreau ! Dezbracă-mă, dezbracă-mă !
Vreau să fumez. Pune-mă jos ! Vreau să zbor...
- Mă învârt ! Ce frumos e... ! - Calmează-te !
- Lasă-mă jos. - Calmează-te, Daniela !
Ce frumos dai din aripi ! Vreau să fac dragoste.
Mi se-nvârte capul... Vreau să fac dragoste.
Te rog... ! Ce să fac ?
Mi-e sete. Vreau să beau.
Mi-e cald. Vreau să beau...
Ce cald... Vreau să beau... Arde... soarele...
Vreau să beau... Vreau să mă arunc în apă... !
- Da, bea ! - Ce cald... !
- Bea, Daniela ! - Nu.
Vreau toate mâinile pe mine... Să facem dragoste...
- Ce ai, Daniela ? - Mi-e foarte cald, băieți...
Cine ești tu ? Ce faci ? Să facem dragoste !
Sunt unchiul tău, Corrado. Nu mă recunoști ?
Îmi placi, Corrado. Hai să facem dragoste !
- Nu, Daniela ! Te rog ! Nu. - Fă dragoste cu mine !
Nu pleca...
- Hai deschide ! - Ce e ?
S-a întâmplat ceva ? Te-am văzut intrând cu nepoata în brațe...
- E nepoata mea și o duc cum vreau. - Poate e nevoie de o salvare...
- Pleacă. Nu am nevoie de nimic. - Dacă ai nevoie de mine...
O simplă entorsa la picior. Mulțumesc. Pleacă.
- Cheile dvs. - Mulțumesc !
Alo, Daniela ? E a cincea oară când îți telefonez. Cum te simți ?
Alo ! Daniela !
Așteaptă ! Mai târziu. Daniela, mă auzi ?
Alo, alo, alo... !
Alo ! De ce nu răspunzi ? Te rog ! Vorbește !
Alo !
Ocupă-te de recepție. Trebuie să mă duc până acasă.
Stați liniștit !
Laura.
- Te așteptam, unchiule. - Ce înseamnă mascarada asta, Daniela ?
- Nu e o mascaradă. E un experiment. - Ce vrei să spui ?
Vreau să știu dacă fixația ta e autentică sau un simplu paravan !
Nu te înțeleg.
Nici azi-noapte când te lipeam de corpul meu și tu stăteai
și îți ușurai conștiința spunându-mi Laura ?
Nu sunt decât un animal care se conduce după instinct, dar sunt adevărată.
- Fac ce simt. - Curvele fac ce faci tu.
Dar tu ești murdar în creierul tău, mă privești când fac duș...
în acel moment mă privești pe mine, nu o imagine.
Nu e adevărat. Întotdeauna te-am privit cu afecțiune. Sunt unchiul tău.
În seara aceia în patul tău, nu dormeam, simțeam privirea ta, respirația ta...
M-am săturat să fac pe fantomă, de aceia m-am debarasat...
Hainele ei ! De ce ai făcut-o, Daniela ?
Ai rămas atașat de acele obiecte și ai rămas așa.
Le-am făcut să dispară pentru totdeauna, le vei distruge și pe cele de pe mine.
Nu vrei să înțelegi că nu hainele din dulap îți
vor reda plăcerea de a avea o femeie în brațele tale ?
- Erau sigurul lucru rămas de la ea. - Nu poți să iubești niște haine.
Acum ea nu mai e, dar dragostea care ți-a dat-o nimeni n-o să ți-o ia.
Nu. Mătușa ta nu mă iubea. Nu m-a iubit vreodată.
- Ce spui ? Glumești ? - Nu. E adevărul.
Mi-a trebuit ceva timp să-mi dau seama.
O iubeam mult, iar asta mă împiedica să văd lucrurile clar.
Apoi într-o zi am găsit un bilet de la amantul ei.
Îi dădea o întâlnire. M-am dus și eu.
I-am spionat ca un laș. Fără a avea curajul moral să intervin.
Mi-era frică să o pierd complet.
Și-au spus câteva cuvinte și s-au despărțit.
Din ziua aceia m-am închis în mine și am început să iubesc
imaginea ei pe care o aveam înăuntrul meu.
Imaginea ta.
Da dnă, vorbiți cu biroul pasageri !
Eu sunt doar lucrător la sol, mă ocup de rezervări.
Da, doamnă ! Sunați la aeroport. La revedere ! Bună ziua !
- Cum îți spuneam, azi e acvila sălbatică. - Ce ?
- Greva piloților. - Nu puteți face nimic ?
Eu ? Măcar să fi fost un pilot. Nu aș mai fi stat să vând bilete pasagerilor
și eu aș fi fost în grevă. Dar sunt aici printre hârțoage, iar ei fac grevă.
- Trebuie să plec. - Pleacă !
Da. Aici biroul pasageri. Cu cine doriți ?
Un moment ! Atenni ! Ești căutat.
Îți explic imediat. Să răspund la telefon.
Da, spuneți !
Sunt eu, Daniela. Nu mă așteptam să-mi telefonezi.
Sunt în agenție pentru că am avut un accident.
Probam un reactor survolând Bologna, am avut o defecțiune și era să cad pe piramide...
eram îndrăgostit... și asta nu e totul...
Din patru motoare, cinci nu funcționau.
Am avut noroc ? E o glumă pentru un pilot ca mine.
Vrei să mă vezi ? Bineînțeles.
Da, imediat ! Nu vezi că sunt ocupat ?
Repetă-mi, draga mea. Te aștept la mine.
Zbor. Cum spunem noi, piloții... Zbor la tine.
- Te simți rău ? - Eu ? Niciodată nu m-am simțit mai bine.
Dragă tinere, azi și eu sunt în grevă.
Vă salut.
Salut, Rudi !
Beautiful...
Ăsta aici...
Să vedem. Una aici...
Alta aici...
Intră.
Ricardo ! Sunt foarte tristă, am nevoie de ajutor.
- De ce plângi, Daniela ? - Știi bine de ce plâng.
Știi totul și te prefaci că nu se întâmpla nimic.
De ce sunt așa de nefericită ? Trebuie să iau o hotărâre.
Eliberează-ți inima !
Nu pot să mai stau cu unchiul meu. După cele întâmplate, vreau să plec.
Vreau să trăiesc cu o persoană care nu vrea numai corpul meu...
dar care mă și iubește cu adevărat.
Ricardo ! Am mare nevoie de afecțiune. Mare, mare... !
Ai dreptate, frumoaso ! Desigur !
Sunt lipsită de apărare în lumea aceasta plină de bărbați rai.
Nu am pe nimeni să mă protejeze, pe nimeni pe care să pot sprijini.
Sunt foarte singură !
Sunt eu, Daniela. Te voi proteja eu.
Tu, Ricardo ?
Te voi proteja eu. Voi fi protectorul tău.
Voi fi...
Voi împărți cu tine mansarda mea.
Cu mine, vei fi protejată de sălbăticia bărbaților. Voi fi numai al tău.
Dar cum, Ricardo ? Doar nu vrei să mă ții aici, când unchiul locuiește lângă noi.
- Vreau să plec. Să uit ! - Într-o zi, vom pleca.
- Te voi lăsa să alegi un loc de pe hartă. - Nu dragul meu, trebuie să plec imediat.
Nu am un ban, o fată fără bani poate întâmpina mari pericole.
- Eu am bani, îți dau eu. - Ce drăguț !
Ești un bărbat puternic, generos, capabil să facă o femeie fericită.
Voi pleca imediat. Voi găsi un cuibușor unde te voi aștepta tremurând.
Da, iubito ! O să-ți dau tot ce am.
974 640 lire. Pentru moment, e suficient.
Să scriem 972.000. Să rămână contul deschis.
Scriem: 972.000.
- E acoperit. - Mulțumesc.
Pentru moment e suficient. Imediat ce găsesc o locuință îți scriu, și vei veni.
Voi veni și pe jos. Pentru tine voi renunța să mai zbor.
Mă voi transfera la o agenție la sol, să rup bilete.
Nu, nu strica totul cu forța brută și cu grabă.
Scuză-mă, iubito ! Și eu sunt surprins de acest răspuns.
Ai dreptate ! Mai bine o găină mâine, decât un ou azi.
Voila ! Șampanie !
Vechii galezi cunoșteau puterea afrodisiaca a vinurilor spumante.
Nu degeaba galul era contra claponului.
Ți-a plăcut subtilitatea ? Galul și claponul...
Da. A fost bună.
Bună...
- Daniela, eu... Ce faci ? - Mă dezbrac.
Așa deodată ? Mă faci să pierd cotă !
Turnul de control !
Nu îți mai plac, Ricardo ? Nu mă mai vrei ?
Cum să nu ? Numai că mai întâi voiam să i-o trag sticlei... să desfac sticla...
Eu nu excit ? Ai nevoie de șampanie ca femeile din orgiile tale ?
Nimic nu se compara cu femeile din orgiile mele.
Cu tine, Daniela totul e diferit. Tu ești Himalaya și văile adânci...
Acum să scoatem dopul. Nu pot, o lăsăm pe data viitoare.
Drăguț cuibușor. Micuț, dar are totul și dulapuri în perete.
Pentru mine, e prea mult. Cum sunt în cabina de pilotaj...
- Ce faci ? Nu. Ăla nu ! - De ce ?
Nu. Te rog. Daniela... Nu deschide.
- De ce ? Sunt curioasă. - Te rog...
- Doar nu crezi că eu... - O păpușă gonflabilă !
Acum e clar. Umbrele de la fereastră...
Daniela, e o glumă. E o glumă proastă pe care cineva mi-a făcut-o.
Eu nu am mai văzut obiectul acela. Crede-mă !
- Asta ce e ? - Ce ?
Asta.
Nu-l atinge. Poate să explodeze. "Iubitul meu..."
Oh, Corrado... ! Ce-mi faci... !?
Ai și o coloană sonoră înregistrata...
Nu e al meu. Un coleg m-a rugat să îl țin...
Nici măcar n-am ascultat-o.
Și prietenul meu se numește Ricardo.
Cine știe ce nopți ai petrecut cu ea...
Trebuie să fi fost tulburătoare...
Tu cu păpușa, ăla cu cârpele. Tu și unchiul faceți un cuplu bun.
Ce bărbați... ! Felicitări ! Casanova din spălătorie !
- Pleci ? - Bineînțeles !
Oricum, văd că nu îți lipsește compania. Să nu o întinzi prea tare,
altfel se dezumflă !
Daniela !
- Ce faci, Daniela ? - Nu vezi ce fac ?
Pleci ?
Da, unchiule. M-am săturat de voi !
Sper să găsesc pe cineva să mă iubească pentru ce sunt, nu pentru ce-i amintesc.
Unde or fi cămașa galbenă și fusta verde ?
Ce mă mai interesează ?
- Plecai așa fără să-mi spui nimic ? - Da. M-ați făcut să vomit cu prostiile.
Continuați să vă prostiți amândoi.
Eu vreau toată savoarea vieții și să beau până la ultima picătură.
Te vei întoarce ?
Dacă cineva reușește să-mi demonstreze că am greșit.
- Așteaptă, Daniela. Eu... - Adio !
Nu mai speram că ai să vii. Dar ești aici !
E cel mai frumos cadou care mi-l puteai face. De ce ai geanta ?
- Plec ! - Cum așa ?
E timpul să înfrunți viața cu obligația unei viitoare soții.
Și unchiul tău ?
Începusem să-mi dau seama că îl deranjez.
Am o idee. De ce nu vii la casa noastră din Genova ?
Sora mea ar fi fericită să te găzduiască. Nu te deranjează dacă e și cumnatul meu ?
- Nu. - La întoarcere, când voi fi avansat...
- Vino, Daniela. - Da, dragul meu.
Daniela... sânul tău... ! Mirosul trupului tău... !
De ce ai plecat ? De ce ? Laura, Daniela...
Se poate ? Deranjez ?
Pot să intru ? Am găsit ușa deschisă...
Știi unde este cafeaua. Poți să te servești. Cunoști drumul !
- Nu am venit pentru cafea. - Atunci ce vrei ?
M-am gândit că și tu ești singur... azi nu am chef să mă duc la muncă...
E o zi tâmpita. Cine știe că m-a apucat.
Mi-a trecut prin minte că suntem două pistoale.
- Doi proști ! Nu e nostim ? - Să mori de râs, nu alta !
Te deranjează dacă ascult și eu puțină muzică ?
E un motiv așa de frumos ! Pe ritmul muzicii amintirile revin la viață.
Muzica asta îți amintește de ceva particular ?
Îmi amintește de o persoană pe care am iubit-o mult.
Persoana aceia îți răspundea cu dragostea ei ?
Nu, nu îmi răspundea. Nu a vrut să mă ia în serios.
- Era fidelă soțului, îl știam. - Nu, nu e posibil.
Nu există asemenea femei.
O excepție pe care nici măcar soțul ei nu o cunoștea cu adevărat.
Numai povești !
Ai venit aici să-mi povestești prostii, să mai schimbi o vorbă...
sau ești sigur de ce spui ?
Pe oricine îl doare o înfrângere. Nimeni nu poate ști mai bine ca mine.
- Acel soț ar trebui să-ți mulțumească. - Da.
Păcat că nu a știut mai demult.
Mulțumesc !
Dacă te consolează, eu sunt un super păcălit al vieții.
- Accepți un sfat la o porție de spaghete ? - Da. Să mergem în bucătărie.
Să pregătești masa. De restul mă ocup eu.
Voi pregăti un prânz excepțional. De acord ?
Vrei să ne spunem pe nume ?
- Ok, Corrado ! - Ok, Ricardo !
- Viața ne zâmbește. Suntem tineri. - Și avem o foame de lupi.
Să începem cu o masă bună. Usturoi, ingrediente.
- Uite mirodeniile. - Bine. Scoate spaghetele.
- Sarea și celelalte. - Un moment.
Te rog, Ricardo ! De data asta, eu iau sarea.
Ai dreptate. Altfel facem ca data trecută.
- Am să-ți prepar specialitatea mea. - Ce specialitate ?
- Spaghetti al peperoncino ! - Peperoncino picante ?
Nu va fi prea excitant ?
Apropo de excitante ! Camerista care îți face menajul...
- Ce-i cu ea ? - Ai pus ochiu' pe ea ?
- Cum ? - Te-ai uitat la fundul ei ?
- Putem să ne facem confidențe ? - Desigur.
- Pot să-ți spun ? - Da.
- Nu... ! - Ba da !
- Iar ea stă ? - Da. Apoi se întoarce.
- Cine ar mai fi crezut ? - Eu, în acest moment.
- E ceva de necrezut. - Apropo. Unde e ?
Cred că e în baie. E ziua ei liberă și mi-a cerut voie să facă duș.
- De ce mă întrebi ? Ce te-a apucat ? - Vino spre vest !
- Nu. Ce vrei să faci, Ricardo ? - Să aprindem motoarele...
- Nu vreau să o văd indecent... - Vino cu mine.
- Încet. - Vino. Lasă-mă pe mine.
- Hai, vino să arunci o privire... - Nu...
- N-am făcut-o niciodată. - Hai, nu e greu ! Îți arăt eu.
Trebuie doar să te apleci, fixezi gaura cheii și... capul înainte...
Privește ! Marietta...
- Ce funduleț... - Funduleț ? Să-i spunem cur.
Cine mai vrea spaghete ? Asta... Să vedem cine e primul.
Cinci. Un, doi, trei...
Cinci.
- Trebuie să-ți vorbesc, Marietta. - E așa de urgent ?
Da.